S H U T T E R
Noroc!
Excelent.
Să bem până cădem laţi.
Mai păstrează-te şi pentru nevastă-ta.
Glumeşti?
Alcoolul mă înviorează.
Cu cât beau mai mult, cu atât mă înfierbânt mai mult.
Alt pahar. Încă un gât.
Spune-mi, Jane...
În ce an eşti?
- În anul IV. - Un senior ar trebui să ştie mai bine.
Ce faci cu Tun?
E un tip bine, nu?
Mereu spui asta.
Întreabă-l pe Jim de numărul fetelor cărora le frângea inimile.
Vorbind de inimi frânte...
Îţi aminteşti când tipa aia l-a lăsat că s-a apucat să bea?
O chema Kay.
Nu-i asculta!
Stai! Am o întrebare.
- Cum de s-a căsătorit cineva cu tine? - Ce e în neregulă cu mine?
După o zi lungă şi obositoare aş vrea să ajung cât mai repede acasă!
Să mă îmbrăţişeze nevasta sau să mângâi un animal...
Să nu-mi irosesc viaţa petrecând cu rataţi.
Nu cu mine.
E un om bun. A fost cu mine la gagici noaptea trecută.
Aşa repede ai călcat în străchini?
Uite-o că vine!
Linişte.
Ce e aşa de nostim?
Nimic.
Un ultim lucru...
Încă un pahar!
Ce ascultăm aici?
Nu-l opri. Cânta frumos.
Păreaţi un grup unit de prieteni. Vă întâlniţi des?
- La ce te uiţi? - La cât de frumoasă eşti.
Ce prostie!
Eşti rănită?
Tun!
E moartă?
Aşteaptă!
Condu mai departe.
Am zis să conduci mai departe!
Dă-i drumul!
Mai aproape, te rog.
În regulă.
Zâmbeşte larg, Nuch.
Sau nu o să ieşi frumos.
Toţi absolvenţii de la Ştiinţe, adunaţi-vă pentru poza de grup.
Te caută.
Unde e Jane?
Face poze cu prietenii ei.
Credeam că aţi terminat-o.
Haide! Să mergem!
Te-am sunat, dar n-ai răspuns. E pe silenţios?
Nuch a întrebat de tine ieri.
Când o să fii mai liberă, ar vrea să...
Jane...
Cum poţi să te porţi aşa?
Ca şi cum nimic nu s-ar fi întâmplat?
Din noaptea aia, n-am mai dormit ca lumea.
Şi eu sunt la fel de tulburat.
Cel puţin, trebuia să verificăm.
Jane, şi tu acum... A fost un accident.
E uşor pentru tine să spui asta.
Nu tu erai la volan!
- Bună, Tzi. - Bună.
Cum merge?
Cu tine aici atât de devreme, afacerile ar trebui să meargă prost.
Pozele mele sunt gata?
Da. Stai o secundă.
Uite.
Ţi s-a stricat procesorul?
Să vedem.
Curaj...
Drăguţe poze şi tu eşti grozav. Dacă n-or să le placă, va fi vina mea.
- Să vedem negativele. - În nici un caz.
- Doar eu le-am făcut. Trebuie să ştiu. - Vom vedea.
Acum înţeleg. Negativele tale au ieşit prost.
Tun...
Tun!
Mă auzi?
Ajutor!
Nu-ţi fie frică. Sunt aici acum.
Ce e în neregulă cu aparatul ăsta?
Nu ştiu. Tot filmul e stricat.
Atât de multe?
Ce sunt umbrele astea?
Cred că aparatul meu s-a stricat.
Ce o să-i spun lui Nuch?
Tun...
Uită-te la poza asta.
Femeia aia... Crezi că e moartă?
Destul.
O să-l repar mâine.
Tun...
Uită-te la poza asta.
Eşti sigur că era acolo?
Scuză-mă! Ce s-a întâmplat?
Acum câteva zile, o maşină a lovit parapetul.
- Probabil şoferul era beat. - A fost cineva rănit?
Nu.
- Doar un semn rupt. - Eşti sigur?
Poftim?
Nimic. Mulţumim.
Cum ai zis?
Sigur ai căutat peste tot?
Nimic. Mersi oricum.
A sunat la toate secţiile de poliţie şi la toate spitalele.
Nici un accident n-a fost raportat azi-noapte.
Nu e posibil. Atunci ce e cu fata pe care am lovit-o?
- Eşti sigur că a sunat peste tot? - Poate a ajutat-o cineva.
- Poate că tipa e bine mersi. - Cum ar putea să fie bine?
Am trântit-o la pământ.
Şi chiar dacă ar fi bine...
Ceva nu e în regulă cu pozele astea.
Ţi-am zis că n-au legătură cu ea.
Au fost doar expuse prost. Ai priceput?
Tun...
Trebuie să fii mândru.
Pozele astea arată ca un spirit care te bântuie.
De când eşti fotograf? De ce îmi arăţi astea?
Mă rog, dar nu crezi că umbrele astea sunt ciudate?
Vrei să vezi spirite? O să-ţi arăt câteva.
Uite.
Spiritul mătuşii Cham.
Ştii unde e acum?
Vinde banane pe grătar alături.
Uite-o pe mătuşa Cham. Şi aici. Peste tot e mătuşa Cham.
Făcute toate în aceeaşi zi. Au fost supra-expuse şi nefocalizate.
Haide, ştiu şi eu asta.
Toată lumea este familiarizată cu acest loc.
O locaţie obişnuită pe unde am trecut şi pe care o vedem zilnic.
Acum uitaţi-vă la pozele astea.
Făcute în acelaşi loc.
În astea, podul pare drăguţ.
Asta înseamnă că poza nu reda realitatea.
Depinde de cum e imaginea prinsă, de ce este dezvăluit.
De ce este ascuns...
Perspectiva ta este critică.
Senzaţia momentului: Fotografii cu fantome.
Jane, ai venit devreme.
O s-o iau.
- Alo? - Bună, Tun.
Jane la telefon. O să trec mai târziu.
Alo? Tun, mă auzi?
Alo? Tun!
Tun! Alo?
- Ce s-a întâmplat? - Nu ştiu.
De la accident mă doare gâtul.
Ar trebui să mergi la doctor.
Sunt sigur că nu e ceva serios.
La ce bun să vorbim despre aiurelile astea?
FANTOME ADEVĂRATE
- Eşti reporter? - Nu.
Fundaţia funerară ne-a trimis.
Avem o operaţiune legală.
Avem toate aprobările.
Scuză-mă că te întreb. Pozele alea sunt false?
Piak! Spune-i şefului că avem musafiri.
Toţi le falsifică.
Ştii, pozele astea sunt mereu un mare succes.
Orice număr cu aşa ceva se vinde ca pâinea caldă.
Dar nu crezi că mereu le găsim pe alea reale?
Publicul nu s-ar simţi dezamăgit?
Cititorii noştri vor să vadă poze înfricoşătoare.
Nu vor poveşti de dragoste.
Asta înseamnă că toate pozele sunt trucate?
N-am zis asta.
Aruncă o privire. Vezi ceva?
Asta e prima poză pe care am făcut-o.
Am făcut-o acasă.
Umbra...
seamănă cu mama.
Crezi ce vrei.
Dar poza asta...
am făcut-o după ce a murit.
Ştii, câteodată,
spiritele se arată celor la care au ţinut.
În opinia mea, pozele astea
reprezintă mai mult decât o macabră legendă urbană.
Sunt semne.
Gândeşte-te.
De ce ar vrea morţii
să se reîntoarcă între cei vii fără să aducă un mesaj?
Cel mai important e faptul că
eu cred că umbrele astea sunt în legătură cu cineva din poză.
Cu un tată, o mamă sau o persoană iubită.
Sau cu cineva care le-a făcut rău în viaţă.
Cum putem spune dacă sunt reale şi nu falsuri?
Poţi să falsifici pozele de Polaroid?
Bagi filmul şi apeşi pe obturator.
Poza iese.
Atunci, spune-mi cum poţi să le falsifici?
Cum o să ştim ce vor?
Poate că răspunsul se găseşte în poze.
Încă două poze.
Zâmbiţi larg, vă rog.
Hai să facem altă poză.
Îmbrăţişeaz-o, ţine tu buchetul
şi sărut-o pe obraz.
Frumos.
Am terminat.
Vă mulţumesc amândurora.
Du-i la vestiar.
Ce nai...
Cine a făcut asta?
Aum, verifică siguranţa!
Hei, Aum!
Aum!
Cine se joacă acolo?
Tu eşti, Aum?
Cine e?
Aum, unde eşti?
Cine e acolo?
Am întrebat cine e!
Unde eşti, Aum?
Cine e acolo?
Te rog, coboară de pe cântar.
Încă odată.
- Ai lucrat mult în ultima vreme? - Nu prea.
- De când te doare? - De ceva timp.
Dar s-a înrăutăţit în ultima vreme. Am avut un accident de maşină.
Un accident?
Fizic, eşti bine. N-ar trebui să te îngrijorezi.
- Dar chiar mă doare. - Radiografia ta e bună.
Ar putea să fie o luxaţie.
Încearcă medicamentele pe care ţi le-am prescris.
D-le Tun, vă rog să vă luaţi reţeta.
Luaţi medicamentele astea de trei ori pe zi, după masă,
până când se termină reţeta.
- Mincinos nenorocit! - Poftim?
Da?
Nimic.
Mincinos împuţit!
Mincinos nenorocit!
Medicamentele astea...
D-le Tun!
Ce s-a întâmplat?
se găsesc rar.
Când călugăriţele se împerechează...
masculul adulmecă femela de la o distanţă de 100 de metri.
Masculul se apropie cu atenţie de femelă,
se pune pe burta ei şi încep să se împerecheze.
Răspunsul femelei e surprinzător.
Masculul devine prada ei.
Încet, îi mănâncă capul
în timp ce se împerechează.
În cele din urmă, masculul moare.
Scuză-mă, unde e camera 301?
Jane!
Cine e acolo?
Tonn...
Ce s-a întâmplat?
- Tun, am să mor. - Ce se întâmplă?
Pozele...
Adu-mi pozele!
Care poze?
Eşti beat?
Pozele alea...
Unde le-ai ascuns?
Dă-mi-le!
- O mai ţii minte pe nenorocita aia? - Calmează-te.
- Care poze? - Dă-mi-le odată!
Te rog, calmează-te.
Tonn, calmează-te.
Care poze?
Tonn!
O sun pe nevastă-ta.
Ce faci?
Un pic de curăţenie.
Te mai doare gâtul?
Da.
Uşurel. Nu te surmena cu munca.
Natrenapa Chan-ngam, Societatea de Onoare, 1995
Tonn!
Eu sunt, Tun.
Eşti acasă?
Tonn!
Eşti acasă?
Tonn!
Natrenapa Chan-ngam.
Tonn!
Îmi pare rău.
Ştii cumva din ce cauză era agitat?
Nu. Brusc...
E vina grupului vostru.
Aţi înnebunit cu toţii?
Ce vrei să zici?
V-aţi sinucis cu toţii.
Cine?
Nu ştii?
Ceilalţi doi din gaşca voastră s-au sinucis şi ei.
Cum adică, ceilalţi doi?
Ăia doi care stăteau lângă tine.
Cine este femeia asta?
De unde o ai?
Ea este umbra din poză, nu?
Cine e?
Ce legătură are cu tine?
Am cunoscut-o la facultate.
O chema Natre.
Era o persoană tăcută, fără nici un prieten.
Toţi credeam că e ciudată rău.
Mi-era milă de ea.
Am fost prieteni, dar am ţinut asta secret.
Mă iubea mult.
M-a ameninţat că îşi taie venele.
N-am ştiut ce să fac. Prietenii mei credeau că e amuzant.
Au fost şi ei implicaţi? De ce au murit?
- Au zis... - Ce au făcut?
Nu ştiu.
Tonn a zis că o să aibă el grijă.
După asta, Natre a dispărut.
- N-am mai văzut-o de atunci. - N-ai încercat să-i opreşti?
Cum ai putut să laşi asta să se întâmple?
Cum am putut?
Acum au murit cu toţii.
Eu voi fi următorul.
Tare ciudat...
Mereu ziceam că dacă am putea da timpul înapoi,
ne-am putea îndrepta toate greşelile.
Crezi că e în regulă?
- Va veni aici? - Du-te şi te culcă.
O să rămân cu tine în noaptea asta.
Scuză-mă.
Ai nişte hârtie igienică?
- Mă laşi mai întâi să fac? - Îmi pare rău.
Ce te frământă?
Tun, ce s-a întâmplat?
Ce este?
E pe aici?
Scuză-mă.
Ştii unde e?
D-nă, unde e casa asta?
Doamnă!
Scuzaţi-ne!
Asta e casa lui Natre?
Ce doriţi?
Păi...
Suntem prietenii ei.
Prietenii lui Natre? Intraţi.
Beţi apă. Poate sunteţi obosiţi.
Veniţi din Bangkok?
Da.
Am vrea să întrebăm de Natre.
Nu se prea simte bine.
Trage un pui de somn.
Să o trezesc?
Rămâneţi la cină.
Tocmai mă apucasem să gătesc. Fac felul ei preferat.
Natre va fi foarte fericită.
Prietenii ei n-o prea vizitează des.
Aşteptaţi aici.
Ce faci?
Cum îndrăzniţi?
S-a sinucis?
Ar fi trebuit să o incineraţi.
Nu. N-am s-o incinerez.
Doamnă...
Nu ştiu dacă dvs. Credeţi în lucrurile astea,
dar aş vrea să vă uitaţi la aceste poze.
Au fost făcute la cămin.
Unele locuri sunt camerele în care Natre a intrat.
Şi umbrele astea au apărut...
Cred că spiritul lui Natre nu-şi găseşte liniştea.
Natre...
Dragă mea Natre.
De ce nu vii şi la mama ta?
Îmi puteţi spune ce s-a întâmplat?
De ce a plecat din Bangkok?
Doamnă...
Umbrele astea
înseamnă că spiritul ei nu-şi găseşte liniştea.
Trebuie să-i facem înmormântarea.
Vă rog.
Când venea acasă, părea diferită.
Nu mai vorbea cu nimeni.
Nimeni nu ştie ce s-a întâmplat în Bangkok.
Atunci a luat o supradoză de pastile.
Din fericire, a găsit-o mama ei şi a dus-o la spital la timp.
Când şi-a revenit, s-a urcat pe acoperişul spitalului
şi s-a aruncat în gol.
De ce n-a incinerat-o mama ei?
A fost distrusă de la moartea lui Natre.
Nu contează de ce a refuzat s-o incinereze.
Toţi sătenii erau speriaţi. Nimeni nu voia să mai vorbească cu ea.
Nu poţi să dormi?
Tun, spune-mi adevărul...
Ai iubit-o pe Natre?
Am încercat...
Am crezut că într-o zi o voi iubi.
Dar mă amăgeam singur.
Când am rupt relaţia cu ea...
m-am dovedit un nemernic.
Dar ea tot mă iubea.
Aş vrea să se termine totul.
Dacă ea vrea să mor, am să mor.
Nu spune asta.
- E aproape gata. - Nu, nu e.
Ştiu că va veni după mine.
Tun...
Am ajuns până aici, nu?
Şi ţie îţi pare rău pentru ce ai făcut.
Sunt sigură că şi ea ştie asta.
Nu mai vorbi despre moarte.
Îmi pare rău.
Mă mai iubeşti?
Orice s-ar întâmpla, nu mă vei părăsi, nu?
Jane!
Tun...
Jane!
Unde ai fost?
De ce m-ai lăsat singură?
Trebuie să plecăm.
Nemernicule!
De ce m-ai părăsit?
Nu mă mai iubeşti?
Cum ai putut să mă părăseşti?
Tun...
Te simţi mai bine?
Ce s-a întâmplat noaptea trecută?
Tun...
Jane...
Preotul a zis că Natre va fi incinerată azi.
S-a terminat.
- Bună. - Bună, Jane.
Ai venit după poze? Unde e Tun?
E ocupat.
Bine.
Doar când e ocupat el, mai reuşesc să te văd şi eu.
- Ai fost în vacanţă? - La plajă.
- Când ai fost? - Săptămâna trecută.
Poza asta...
Ce e în neregulă?
Arăţi mai împlinită.
Nu te-am recunoscut.
Bună.
Scrieţi-vă numele, vă rog.
Prindeţi-o, băieţi!
Jane...
De ce plângi?
Nemernicule!
Cum de-ai putut fi atât de crud?
Unde ai găsit astea?
Dacă nu le-aş fi găsit,
aş fi rămas proasta credulă dintotdeauna, nu?
Jane, lasă-mă să-ţi explic.
Ce mai este oare de zis?
Mereu te-am crezut.
Credeam că te cunosc.
Tun!
Fă-i o poză ca să nu dezvăluie secretul.
Tun, ajută-mă!
Ştiam că nu e bine.
Fă-i poza acum!
Ce ai?
Sunt prietenul tău! Grăbeşte-te!
Tun, ajută-mă!
Niciodată n-am să-mi iert fapta aia. Dar eram tânăr şi prost.
Am auzit destul.
Mă duc acasă.
Ieşi afară!
Unde eşti?
Credeam că mă iubeşti!
Că mă iubeşti mult!
Până când moartea ne va despărţi!
Gata, ai gonit-o!
Câteodată, spiritele se arată celor la care au ţinut.
Traducerea şi adaptarea MARIAN CÎRCEL